"Historien vil se på meg med blide øyne, for jeg vil skrive den selv."
-Winston Churchill
Bond-filmene har gjort berømtheter av dem som spiller agent 007.
- Bond. - James Bond.
Med ett unntak: den glemte James Bond.
I 1969 fikk en fattig, australsk bilmekaniker rollen som James Bond.
George Lazenby gikk fra å selge biler til å spille agent 007.
Er det sant at du løy for å få rollen, slik du en gang sa?
"James Bond i hemmelig tjeneste" ble en kassasuksess, -
- og Lazenby ble nominert til en Golden Globe.
Ta vel imot den nye James Bond!
Han ble tilbudt 6 Bond-filmer til, og $ 1 i bonus, men takket nei.
Du takket nei til rollen som Bond i nok en film.
Hans navn er Lazenby, George Lazenby.
Dette er hans historie.
Du skal fortelle historien din. Hva har jeg i vente? Dramatikk?
- I hvilken forbindelse? - Har du en dramatisk livshistorie?
Ja, hele mitt liv har vært dramatisk.
- Inkluderer historien romantikk? - Ja.
- Komikk? Sex? - Litt.
- Dop? - Ja, litt.
- Vold? - Litt.
- Forviklinger? - Ja.
Er det en god historie?
Det kommer an på om man liker slike historier.
Det første jeg kan huske, er at jeg lå på sykehus.
Skalpell!
Hold den!
Da jeg var tre år gammel...
Han er våken!
Legg deg til å sove igjen!
Oppdaget de at jeg hadde nyresvikt.
De opererte meg 67 ganger. Til slutt hadde jeg bare en halv nyre igjen.
Legene sa til moren min at jeg antagelig ville dø i tolvårsalderen.
Underbevisst var jeg nok klar over at jeg måtte leve fullt ut.
For livet kunne jo være over når som helst.
KAPITTEL 1 MAN LEVER BARE ÉN GANG
Første gang jeg stjal en bil, var jeg bare seks år.
Jeg tror jeg prøvde å gjøre det beste ut av tiden jeg hadde igjen.
Faren min hadde aldri noen bil, for vi var fattige, -
- men onkelen min hadde en Ford fra 1936, som jeg elsket.
Han lot alltid nøklene stå i tenningen.
Jeg krøp inn under dashbordet.
Så reiste jeg meg, og slapp opp clutchen.
Bilen hoppet fremover som en kenguru.
Slik var det.
Jeg var en larrikin. Jeg gjorde som jeg ville.
Sånn har jeg alltid vært.
Skynd dere, barn! Sett dere, og finn frem blyantene!
Som sagt, omgir naturvitenskapen oss.
Ingen ventet seg noe særlig fra meg.
George! Følg med!
Jeg så ikke poenget ved å gå på skolen.
Det var så kjedelig! "Herregud, all denne geografien..."
Kina, Russland, Ungarn og Ukraina.
Jeg brydde meg ikke om hvor England eller USA lå. Jeg bodde i Australia!
De største skyene kalles cumulusskyer.
Hvem bryr seg vel om naturvitenskap?
- Ja, hva er det George? - Er dette relevant for mitt liv?
Det var slik min holdning var.
George Lazenby! Kom ut her med en gang!
Rektor Chuck Warner hatet meg.
Hold frem hendene, med håndflatene vendt nedover.
Han slo meg selv uten grunn.
"Hvem hadde med seg en slange på skolen? Det må ha vært Lazenby!"
Jeg hadde med en slange på skolen en dag.
Jeg måtte finne måter å komme meg gjennom skoledagen på.
Det hjalp å stelle i stand litt ugagn.
En av jentene fikk øye på den... Den var ikke farlig.
En annen dag hadde jeg med meg en sekk full av flaggermus.
Jeg gikk ned til avløpskanalen og fylte opp en hel sekk med dem.
Da jeg åpnet sekken, fløy de ut i dagslyset.
Det var kjempegøy. Folk skrek, og løp rundt omkring.
Det var verd stokkeslagene jeg fikk den dagen.
KAPITTEL 2 VEIEN TIL PUSSY GALORE
Det var først og fremst skøyerstreker jeg fant interessant.
Men det endret seg da jeg fylte 15 år.
En morgen jeg var ute og syklet, -
- så jeg en jente som solte seg på plenen, ikke langt unna huset mitt.
June Green. Hun var 23 år, og jeg var 15.
Hun hadde en fascinerende kropp.
Jeg stoppet, og latet som noe var galt med motorsykkelen.
Jeg skrudde litt her og der, og så på henne.
Den gangen ante jeg ikke hvordan man nærmet seg jenter.
Til slutt sa hun: "Hva er det du stirrer på?"
Jeg sa at motorsykkelen hadde brutt sammen.
Kan jeg komme inn? Har du noe verktøy?
Ok.
Plutselig lå jeg oppå henne.
- Dette er jo gøy! - Ja.
Kult. Gjør jeg det riktig?
- Vi tørrpulte på kjøkkengulvet. - Hva mener du?
Det vil si at man gjør det med klærne på.
Jeg begynner å bli sliten i armene.
Jeg ante ikke hva jeg gjorde.
Buksene mine har krøllet seg litt.
Senere begynte hun å invitere meg til seg på kveldstid.
Jeg kan huske da vi hadde sex for første gang.
Det var fantastisk. Plutselig var det noe som tok over kroppen min.
Det var som å sveve i rommet. Den beste følelse jeg har opplevd.
"Dæven!", sa jeg.
Jeg trodde penisen min hadde eksplodert.
Jeg gikk ut av bilen, og tente en fyrstikk for å se om alt var intakt.
- Går det bra? - Ja da!
Penisen min er uskadet!
Jeg gledet meg til straks å gjøre det igjen.
Jeg endte med å dra innom henne hver kveld.
Men så skrev læreren til foreldrene mine, om at jeg var trøtt på skolen.
I Queanbeyan drar alle avgangselevene til Masonic Hall-
-for å få vitnemålene sine.
Moren min var med meg, og jeg trodde at alle ville få vitnemål.
Det er uvanlig ikke å få utdelt et vitnemål som avgangselev.
Etter en times tid...
Og George Lazenby vil ikke bli uteksaminert.
Jeg gratulerer Goulburns avgangselever av 1954, og tar farvel.
Jeg var den eneste der som ikke fikk noe vitnemål.
"Jøss! Jeg kom meg ikke gjennom videregående engang", tenkte jeg.
Jeg visste at jeg ikke skulle utøve kvalifisert arbeid, -
- så jeg regnet ikke med å få behov for noen utdannelse.
Jeg brydde meg ikke om selve vitnemålet, -
- men det var pinlig ikke å få det utdelt.
Ble man ikke uteksaminert, måtte man ta samme fag om igjen, i ett år.
Det ville jeg ikke, så onkelen min ga meg jobb som bilmekaniker.
Det var veldig dårlig betalt.
Du vil ta deg fantastisk ut i denne bilen.
En dag oppdaget jeg at bilselgere hadde det mer moro enn mekanikere.
Jeg tittet frem fra under bilen, og så dem flørte med jentene.
Jeg kan sitte i baksetet. Vi får plass der begge to.
De gikk i dress, spiste lunsj på fine steder, hadde sin egen bil...
Hva gjør jeg under her?
Jeg sa til sjefen at jeg ville bli bilselger.
Men det lyktes meg ikke å selge noe.
Denne gamle kjerra har jeg skrudd mye på.
Det er god plass i baksetet. Det liker nok dere!
Er dere vaksinert mot stivkrampe? Det ville jeg sørge for først.
- Fargerik er den i hvert fall! - Jeg tror ikke vi er interessert.
Nei, man bør jo ikke forhaste seg.
Jeg er her hvis dere ombestemmer dere!
Jeg var helt håpløs. Jeg fikk ikke solgt en eneste, jævla bil.
"Fargerik er den i hvert fall..."
En annen selger, Johnny Horton, var universitetsutdannet.
Her er nøklene! Gratulerer, min skjønne!
Han solgte 30 biler per måned, uten å vite noe om dem.
Det gjorde meg forbanna.
Sjefen kom etter hvert på en tanke...
Han sendte meg på kurs for å lære hvordan man påvirker folk.
Det eneste jeg kan huske at jeg lærte, var: "Lytt! Ikke snakk!"
"Finn ut hva som interesserer dem, og snakk så bare om det. Glem bilen."
Så jeg begynte å lytte til kundene.
"Maleriene, da?" spurte Rhonda.
Jeg var tom for bensin, og skilpadden Shelly måtte gjøre fra seg!
Jeg tar den der. En gang bet Shelly nesten lillefingeren av meg.
Jeg rykket den unna, og ga henne en gulrot. Ingen skade skjedd!
Gud... Litt av en historie!
Jeg begynte å selge 30 biler per måned.
Ok. Du vil elske den!
Sjefen innså at jeg både hadde kunnskap om biler, og kunne selge, -
- så jeg ble forfremmet til salgssjef for bruktbiler.
Ambassadefolk som ville selge bilene sine, begynte å henvende seg til meg.
Do svidanija!
Hei så lenge, Raju! Hils konene dine!
Jeg visste det ikke da, men ved å krype frem fra under den bilen-
- kom jeg ett skritt nærmere rollen som Bond.
Be vennene dine komme innom! George Lazenby, salgssjef!
KAPITTEL 4 KUN FOR HENNES ØYNE
Jeg koste meg. Jeg solgte biler, og overvar fester på ambassadene.
Jeg begynte å forstå hvordan man ter seg med klasse.
Champagne, sir? Du tar deg nok gjerne et glass.
En kveld var jeg invitert på fest, og hadde derfor kledd meg i dress.
En av jentene der var aldeles henførende.
Hun het Belinda. Men hun var der med kjæresten sin.
Jeg prøvde hele kvelden å få et par ord med henne under fire øyne.
Men kjæresten hennes hang stadig etter henne.
- Kaviar, sir? Det er Royal Beluga. - Jeg er ikke sulten, ellers takk.
Jeg prøvde å få snakke med henne, men han vek aldri fra hennes side.
Når hun gikk på toalettet, ventet han utenfor.
Da hun skulle gå... Jeg vet ikke hva som kom over meg...
"Unnskyld!", sa jeg. "Jeg vil ta deg med ut neste uke."
Jeg visste jo ikke hvor lang tid jeg hadde på meg.
Jeg vil ta deg med ut neste uke.
Begge to stirret på meg som om jeg var gal.
De bare gikk, uten et ord.
Jeg fant ut hvor hun jobbet, ringte dit, og inviterte henne ut.
Hun sa at hun ikke gikk ut med fremmede.
"Hva med søndag?", sa jeg.
Hun var tannpleier.
- Jeg kommer straks! Ja vel. - Ok, flott!
Hun sa ja for å bli kvitt meg. Hun må ha ringt 20 ganger for å avlyse.
Jeg ba alle gutta si at jeg ikke var til stede.
Jeg dro hjem til henne den søndagen.
Så snart jeg ankom...
- Hva er det du driver med? - Hvem er du?
Broren hennes kastet seg over meg.
Vil du knulle søsteren min? Vil du vite hvordan det føles?
Jeg kjempet for å komme meg løs.
- Moren hennes kom ut, og sa: - Slipp ham, Greg!
- Unnskyld, mamma. - Helvete heller!
Vent her så lenge, kjære deg, så skal jeg hente Belinda.
Moren hennes inviterte meg inn.
Faren hennes og en annen fyr satt i stuen.
Du må være Belindas far. Dere ligner hverandre på en prikk. George.
Jeg sa til den andre at han lignet Bob Menzies, statsministeren.
Det var Australias statsminister.
Utrolig!
Har noen fortalt deg det før?
Disse er til deg. Beklager at de ikke ser så bra ut lenger. Broren din...
- De er nydelige. - Jeg sa jo at jeg ville be deg ut!
- Ja, det gjorde du. - Og her er jeg.
Det stemmer. Ok...
Ha det, pappa! Ha det, Bob!
Heter han Bob også? For et sammentreff!
- Hva skal vi gjøre? - Ta en svømmetur i elven.
"I elven?" spurte hun. "Ja, la oss ta en svømmetur!"
Jeg ville være alene med henne.
- Tar du med alle jentene hit? - Hva tar du meg for?
Dette er et spesielt sted for meg. Jeg pleide å komme hit som liten.
- Vakkert, eller hva? - Ja.
Her får man være i fred. Vi kan gjøre hva vi vil.
- Kan du hjelpe meg med glidelåsen? - Selvsagt.
Så skal vi...?
Du trenger ikke egentlig å bade!
Vent på meg, Belinda!
Jeg trodde hun ville være redd, men hun svømte i vei.
- Kommer du? - Jeg mente ikke at vi egentlig...
- Jeg er litt rusten... Herregud! - Hopp uti!
La oss svømme oppstrøms!
Jeg svømte etter henne, og var rett ved å gi opp-
- da hun sa at hadde jeg ikke holdt følge, -
-ville jeg aldri fått se henne igjen.
- Det er fint her, ikke sant? - Ja, veldig fint.
Alt gikk som det skulle.
Vi begynte å treffes jevnlig.
Tredje gang vi var ute sammen...
- Jeg liker parfymen din. - Takk.
Jeg liker den.
Jeg var hyggelig mot henne, og plutselig sa hun:
"Skal vi gjøre det, eller ikke?"
Herregud... Hjertet mitt hamret. Jeg ønsket ikke å ødelegge dette.
Nå?
Ja.
Jeg tenkte: "Det er henne! Jeg gjør det med henne!"
Og plutselig forsvant ereksjonen min.
"Herregud! Dette har aldri skjedd før!"
- Alt vel? - Jeg trenger bare litt frisk luft.
Kvelden etter, og kvelden etter det igjen, skjedde det samme.
Det hadde aldri skjedd før!
- Hvem snakker du med? - Ingen! Jeg kommer straks!
Jeg var altfor forelsket i henne.
Det kan være skremmende å være forelsket.
Jeg var rådvill, og så sa hun:
Min tidligere kjæreste kommer til byen.
Hun skulle på et marinekorpsball.
Han har invitert meg til et marinekorpsball.
Drar du dit med ham, vil jeg aldri se deg mer!
Jeg må gå!
Jeg skal fortelle deg en hemmelighet...
Jeg fikk den ikke opp.
Jeg dro på puben og drakk meg sørpe full.
Sperr meg inne! Sperr meg inne, og kast nøkkelen!
Pikken min ville ikke bli hard! Er det en forbrytelse, eller?
Er det en forbrytelse? Dra til helvete!
Jeg tenkte bare på Belinda og kjæresten hennes.
Han var i hæren. Det kan bli kjedelig til tider.
De er rundt 18-20 år, og får stå nærmest uten foranledning.
De har en konkurranse-
- der de knytter sammen støvlene, og henger dem over penis, -
- for å se hvem som kan holde flest støvler oppe før den senkes.
Belindas kjæreste var kjent for alltid å vinne den konkurransen.
Så jeg led.
Jeg ble så full at ikke engang kompisene mine ville snakke med meg.
Jeg lente meg mot baren, -
- og alt jeg kan huske, er at en hvit kjole svevde inn.
George?
Det neste jeg kan huske, er at jeg våknet neste morgen.
Det lå en lapp ved sengen.
"Du var fantastisk! Jeg tok bilen. Vi ses til lunsj!"
"Fantastisk"?
Jeg husker det ikke engang, men fra og med da var alt i orden.
Jeg var hodestups forelsket.
Hun var...
Hun legemliggjorde mitt bilde av den perfekte kvinne.
Livet mitt endret seg, for hun befant seg på et høyere nivå enn meg.
Min familie tok en dag av gangen.
Hadde de en dårlig dag, hadde de ingen penger dagen etter.
Hun tilhørte overklassen.
Morfaren hennes var guvernør i New South Wales.
Han bodde i et slott i Sydney. En gang vi skulle på middag, -
- sa faren hennes at jeg ikke var invitert.
Jeg ville måtte bli hjemme.
Belinda så på meg og faren sin, og sa: "Jeg drar ikke uten George!"
Han dro uten oss begge, men så at jeg kunne påvirke henne.
Han mislikte meg. Han oppmuntret henne til å dra til London-
- i tre måneder, og ta ting derfra, så hun skulle komme seg vekk fra meg.
Jeg hadde en drømmejobb, og min drømmekvinne.
Hun var det viktigste for meg, men tok med seg hjertet mitt til England.
Jeg syntes at tre måneder var veldig lang tid.
Neste dag, mens hun befant seg et sted ute på havet...
Jeg føler meg dårlig!
Sa de andre selgerne til meg at jenter slår seg løs til havs.
- Hun har nok allerede en ny kjæreste. - Gi dere!
Vi begynte å brevveksle.
Jeg mottok fem brev daglig.
Så fire... Og så tre.
Og plutselig kom det ingen brev i det hele tatt.
Jeg forhørte meg på postkontoret.
Nei, de hadde ingen brev til meg.
Jeg visste at hun hadde en annen, og ville dra for å vinne henne tilbake.
KAPITTEL 5 I KJÆRLIGHETENS ÆREND
Jeg tok båten til Tilbury i England.
Min kahytt lå under vannoverflaten, -
- og jeg delte den med fire karer fra Brisbane.
Ruten gikk pokker meg Australia rundt!
Melbourne, Adelaide, Perth, Singapore, og videre til Delhi.
Deretter videre til Port Said, og enda videre nordover.
Jeg tror det er krig der nå. Så Italia, Marseille, Gibraltar, -
-og endelig Tilbury.
Da jeg ankom London, forventet jeg å få se Belinda.
I hver havn hadde jeg postlagt brev til henne og fortalt hvor jeg var, -
-og hvor høyt jeg elsket henne.
Og der sto jeg med to kofferter, men ingen Belinda.
Hun var ikke der.
Jeg hadde adressen hennes, men ingen åpnet.
Jeg ventet utenfor til pubene stengte.
Jeg dro til puben innimellom. Hun dukket aldri opp.
Belinda?
Jeg praiet en drosje, og sa at jeg trengte et rom.
Sjåføren visste hvor han skulle kjøre meg da han hørte aksenten min.
Jeg fikk et rom et sted i Earl's Court. Det var bitte lite.
Jeg tenkte hele tiden på Belinda.
Jeg tenkte på hvordan hun kanskje lå og sov sammen med en annen.
Det lot seg ikke gjøre å spore opp folk i England på 1960-tallet.
Det fantes ingen mobiltelefoner.
Ser hun kjent ut?
Jeg hadde reist helt dit, og hun var ikke der.
Jeg spurte meg hva jeg hadde gjort.
Rundt tre måneder senere, mens jeg tok en øl, i selvmedlidenhet, -
- møtte jeg en fyr fra hjembyen min, som sa at han hadde sett Belinda.
"Hva?", sa jeg. Hjertet mitt begynte å hamre.
Hjertet mitt stoppet. Der satt hun, sammen med hele Oxfords cricketlag.
Kjæresten hennes var lagkapteinen deres, fant jeg ut.
Jeg vil snakke med deg utenfor!
"Det du har å si, kan du si her."
- Nei, vi tar det utenfor. - Du hørte hva hun sa!
Knyttneven min gjorde kort prosess. Det var rent instinkt.
Inn med deg!
Mens jeg gikk rundt bilen, hoppet hun ut.
En hel gjeng cricketspillere kom mot meg.
"Jeg får juling hvis jeg blir her!"
Jeg var forvirret, fortvilet og fortapt.
Jeg var rådvill, og hadde snart ikke mer penger igjen.
Jeg gikk til en bilforhandler og sa at jeg trengte en jobb.
Jeg tenkte at forholdet vårt visst ikke var ment å vare.
Jeg led under det, men et par dager senere mottok jeg et brev.
Hun skrev at vi kunne ha et "platonisk" forhold.
Hva i helvete betyr det?
Jeg tror det betyr følelsesmessig, eller åndelig.
- Som å være på bølgelengde! - Jeg tror ikke det stemmer.
"Platonisk"... Hun har understreket det.
Det er bedre enn intet.
Hun skrev at vi kunne se England sammen.
Jeg sa til den som leverte biler, at jeg kunne gjøre det gratis.
Bilen skulle til Bristol. Det er intet turistmål.
Her kommer vi, Bristol! Det skal være fint der.
Hun sa hun ville bli med... platonisk.
Platonisk. Jeg vet hva det betyr. Jeg måtte ikke engang slå det opp.
Det ordet begynte å irritere meg.
- Du ser nydelig ut. - Takk.
Vi dro dit, og spiste middag sammen. Jeg kunne kjenne duften av henne.
- Du ligger etter. - Det holder. Takk.
Vi gjør slutt på flasken.
Duft, smak og berøring er viktig når man elsker noen.
Blir det livligere her nå, vil det bryte ut en gravferd!
- Det har vært en hyggelig kveld. - Ja, det har det.
- Her bor jeg. - Og her bor jeg, så...
- God natt. - God natt.
- Vi ses i morgen. - Det gjør vi.
Jeg hadde stjålet en nøkkel til rommet hennes fra resepsjonen.
Jeg ville vente til hun forhåpentlig ville ligge naken i sengen.
Så ville jeg komme inn og overraske henne.
Jeg gledet meg til å være intim med henne igjen.
Plutselig begynte magen min å murre.
Jeg fikk den verste diaré jeg noen gang har opplevd.
Hver gang jeg var på vei, måtte jeg snu og gå tilbake til toalettet.
Det kom, og så vasket jeg meg og gjorde nok et forsøk.
Nei, nå skal du manne deg opp, og... bæsje!
Jeg gjorde det seks-sju ganger.
Seks-sju ganger? Burde du ikke gitt opp etter første gang?
Nei, jeg vasket meg godt, og håpet på det beste.
Det ville være pinlig om det begynte å ryke brunt av ræva under akten...
Ved frokosten neste morgen sa hun:
Jeg kunne ha veddet på at du ville komme til rommet mitt i går.
Du har forandret deg.
Hva kan jeg si? Det har jeg faktisk.
- Dette var moro. - Ja, det var det.
- Takk for at du ble med. - Jeg er glad jeg gjorde det.
Vi kjørte tilbake til London på M4-motorveien.
Det øser virkelig ned.
Det var en mørk og regntung kveld.
Jeg innså hva jeg skulle gjøre, og parkerte under en veiovergang.
Jeg tok tak i henne... og så elsket vi.
Etterpå satt hun vendt mot vinduet og gråt.
Belinda...
Plutselig snudde hun seg mot meg, og jeg trodde hun skulle slå meg.
Jeg elsker deg! Jeg elsker deg fortsatt!
- La oss flytte sammen! - Det går ikke. Far ville drepe meg.
Han vil jo ikke være der. Leiligheten er ikke stor nok.
Skal du be faren min flytte inn også?
Jeg ville utstå hva som helst.
- Jeg elsker deg! - Jeg elsker deg også!
Platonisk.
KAPITTEL 6 MANNEN SOM ELSKET MEG
- Jeg elsker deg så høyt! - Og jeg deg!
Vi ses i kveld!
Ha en flott dag, elskling!
Hun flyttet inn hos meg, og det føltes himmelsk.
Jeg hadde jo kommet til London for hennes skyld.
Jeg solgte nå biler for Mercedes-Benz, i Park Lane.
En dag kom fotografen Charles Jenkins inn.
Vi så på en Mercedes da han sa:
"Jeg kjøper den hvis jeg kan ta noen bilder av deg."
"En homse", tenkte jeg. "Hvem vil vel ta bilder av en mann?" Jeg var naiv.
Jeg sendte Belinda dit. Han tok noen bilder, av høflighet, og kom tilbake.
- Nei, jeg vil ta bilder av deg! - Hva snakker du om?
Jeg ante ikke engang at det fantes mannlige fotomodeller.
De leter etter menn som deg!
Røffe karer.
- Røffe karer er trendy nå. - Virkelig?
Du ser fabelaktig ut, George! Ett til! Du er født til dette!
- Kalles de headfaces? - Det kalles headshots, kjære deg!
- Headshots? - Ja. Nærbilder av fjeset ditt.
Han sa at man kunne tjene godt, -
- og ba meg ta med bildene til Scotty's Modelling Agency.
Bortkastet tid, tenkte jeg, men pokker heller...
Jeg ventet gjennom halve lunsjpausen min, men ingen tok meg imot.
De visste at jeg var der, men ingen kom ut.
Jeg slengte bildene opp i luften, og gikk.
Plutselig ringte de: "Dra til The Times umiddelbart!"
"Den verdensberømte fotografen Bert Stern vil bruke deg!"
Han hadde mistet modellen sin.
Modellen skulle holde babyer over hodet, og de tisset på ham.
Tredje gang gadd han ikke mer, og dro.
Dermed fikk jeg jobben.
- Smil! - Søt unge, eller hva?
Jeg tenkte at det var jo en jobb, så pokker heller...
Oi da... Det er visst rett før du tisser litt...
De tisset på meg også, men det tok jeg på strak arm.
Hva har han fått i seg, egentlig?
Tre måneder senere kom bildene ut, og alle ville ha meg.
Vi tar en pause der. Hvor mye av dette er sant?
- Hvilken del? - Alt sammen.
Hvordan kunne jeg huske det hvis det ikke var sant?
Jeg ble en av Europas mannlige toppmodeller over natten.
Jeg hadde oppdrag sju dager i uken. Jeg måtte slutte i jobben min.
Jeg tar bare min gode, gamle...
Putter.
Jeg er sofistikert.
Jeg visste knapt hvor kamera var.
Jeg vet ikke om det er whiskyen eller stolen jeg reklamerer for.
Så fikk jeg en jobb for Big Fry. Datidens største prosjekt i London.
Big Fry kommer til byen med en stor sjokoladeeske.
Moro. Statistene var kortvokste, så jeg så ut som jeg var 2 m høy.
Ingen gjenkjente meg egentlig.
"Jeg vil møte Big Fry" sto skrevet på toalettvegger.
Alt gikk strålende. Jeg var lykkelig med kjæresten min.
Så skulle jeg på jobb i Spania, sammen med tre vakre jenter.
Nå er det fest!
Ok!
Den første kvelden dukket det opp en jente fra Tyskland, ved navn Gündel.
Hun var en av Tysklands toppmodeller, og slående vakker.
- Er noe galt? - Overhodet ikke.
Alt er faktisk helt perfekt.
Ja, ikke sant?
"Dette vil by på problemer", tenkte jeg.
Se hit, George!
Hold konsentrasjonen, er du snill!
Kan du gi meg en banan, George?
Ikke den. En som er større.
Vi jobbet sammen i to uker, og jeg holdt meg i skinnet.
Da jeg skulle fly hjem til London, dukket hun opp på flyplassen, og sa:
"Jeg skal besøke moren min på Menorca. Har du lyst til å bli med?"
Jeg sa at jeg allerede hadde sjekket inn kofferten min, og hun svarte:
Det var jo synd.
Jeg så aldri den kofferten igjen.
Jeg ringte Belinda og sa at oppdraget ville ta ytterligere en uke.
"Ok, vi ses om en uke", sa hun.
Da jeg kom hjem igjen...
Visste hun at jeg hadde vært sammen med en annen.
Hun var smart.
Jeg gråt over henne tidligere, da jeg ikke kunne finne henne.
Da jeg fant henne, ble fantasien min virkeliggjort.
Jeg gjorde det jeg hadde drømt om.
Men jeg tror fantasien forandret seg, i mitt underbevisste.
Jeg hadde vært troløs mot henne jeg levde sammen med, og elsket.
Det var sørgelig. Med det var det over mellom meg og Belinda.
KAPITTEL 7 AGENT ENSLIG
3 ÅR SENERE
Belinda flyttet til faren sin, som bodde i London.
Det er underlig. Man skulle tro jeg ville vært sønderknust i årevis...
Men det var andre tider da. "Make love, not war" var mottoet.
Jeg var en 24-årig gæren australier, -
- og en del jenter ble tiltrukket av det.
Det var mitt livs villeste periode, seksuelt sett.
På 1960-tallet var kvinner like fokusert på sex som menn var.
De var frigjort.
Hei, jeg heter Ken. Modell og skuespiller.
I Tyskland møtte jeg Ken Garrity, en annen australsk fotomodell.
Vi ble rimelig godt kjent.
Hva skal dere etter jobb?
Ken og jeg skal ha en liten fest, med "Nødt eller sannhet".
Vi forteller sannheten om at vi vil ha sex med dere, og dere er nødt.
Jeg sjekket opp kvinner som jeg så tok med hjem til Ken.
Og snart var vi i gang med en trekant.
Vi gjorde det flere dusin ganger, tidvis to-tre ganger daglig.
- Ikke helt riktig. G'day. - G'day.
Ja. Du er visst flink med tungen...
En dag sjekket jeg opp en jente, og bød på te, sammen med Ken.
Ok.
Vi satt og drakk te, og hun sa at hun måtte gå.
- Du bør ikke dra noe sted. - Hvorfor ikke?
Ken svarte: "Jeg puttet syre i teen din."
"Jeg puttet syre i din te også, George."
Jeg visste ikke hva syre var.
LSD! Har dere aldri hørt om det?
Han var ikke til å stole på.
Det får veggene til å smelte. Det føles som om hjernen brenner.
Hva er det egentlig dere tre snakker om?
Jeg veier 450 kilo.
450 kilo, og beina mine er sykler.
Plutselig så jeg pusten min sveve, og gardinene var i bevegelse.
"Hva har du gjort, Ken?", tenkte jeg.
Så rart... Jeg kan smake farger.
Jeg tror jeg skal legge meg. Hva sier du? Blir du med?
Jeg lå i sengen, og så plutselig inn i øret på en fyr.
Jeg lurte på hvem sitt øre det var.
Jeg lente meg bakover, men fant det ikke ut. Så svevde jeg opp mot taket.
Jeg tittet ned, og så henne. "Det er jo jenta jeg er sammen med!"
Jeg hadde tittet inn i mitt eget øre. Så var jeg tilbake i kroppen min.
Vi våknet neste morgen, og hun ba meg følge henne vekk derfra.
Jeg trodde at vi bare hadde vært der i en time.
Vi gikk ut, og det var fullt av folk på bussholdeplassen.
De skulle på jobb.
Alle stirret på oss, så jeg spurte:
Hva glor dere på?
Jeg var naken, og hadde klærne under armen. Det samme hadde hun.
Vi trodde at vi hadde dem på oss. Så utafor var vi.
Oisann!
Det var en sprø periode, og verre skulle det bli.
En dag sa Ken til meg:
- Du må hjelpe meg i morgen! - Med hva?
"Kjæresten min kommer til byen", sa han. Han hadde to avtaler.
Jeg skal treffe en filmagent jeg veldig lenge har ønsket å møte.
Ken ønsket egentlig å bli skuespiller.
Jeg kan ikke svikte henne. Dere skal på en førpremiere.
Jeg visste ikke hva en førpremiere var.
- Kan du gjøre det? - Ok.
- Flott, flott! - Intet problem.
- Takk, kompis. - Intet problem.
Er alt vel, vennen min?
Så useriøse var forbindelsene. Neste dag møtte jeg Maggie Abbott.
- Så du er en venn av Ken? - Ja, vi tilbringer en del tid sammen.
- Er du og Ken nære venner? - Vi møtes i ny og ne.
Samme her. Vi har felles venner.
Rolling Stones var til stede.
- Kjenner du Rolling Stones? - Spøker du?
Beatles var også der.
- Paul! - Kjenner du Paul McCartney?
Ja visst.
De dukket alle opp på slike førpremierer. Jeg var imponert.
Jeg er veldig imponert.
Jeg satt der blant en rekke betydningsfulle mennesker.
Senere har jeg fått høre at folk lurte på hvem jeg var.
Jeg dro tilbake til Paris, der jeg bodde, og var hjemme hos en ny jente.
Bonjour.
Hun sa "pour toi", og ga meg røret.
- Umulig. Ingen vet at jeg er her. - George! Det er Maggie Abbott!
Romkameraten min hadde fortalt henne at jeg var på restaurant.
Maggie ringte hovmesteren der, som sa at jeg hadde dratt med en jente.
Jeg burde ha innsett at det var viktig.
- Det gjelder en film du passer for. - Hvilken?
Det vil jeg ikke fortelle over telefonen.
Kom tilbake til London med en gang!
Jeg la på, jenta og jeg hadde sex, og jeg glemte hele greia.
Tre-fire uker senere jobbet jeg med Ken igjen...
- Hva ville Maggie? - Vet ikke. Hun ville ikke si det.
Hun ringte alle for å finne deg.
- Hvorfor har du ikke ringt henne? - Vet ikke. Det gjaldt en filmrolle.
Kom, vi må finne henne!
Vi er jo midt i...
Vi dro til kontoret hennes, og hun ba Ken vente utenfor.
Her er jeg! Hva var det du ville?
Hun sa: "Du ville passe som James Bond."
Hva?
- "Hvorfor syns du det?" - Du er selvsikker. Arrogant.
- Det er hva de er ute etter. - Arrogant...?
Jeg visste ikke at det egentlig var negativt.
Du må treffe Dyson Lovell, som er castingansvarlig.
Dra ned dit, og sørg for å møte ham.
James Bond? Bond...
Hun ba meg dra dit og møte ham.
Men hun sa ikke at jeg ville måtte snike meg inn.
Jeg gikk bare rett inn.
Hei! Jeg skal møte Dyson Lovell! Mitt navn er Lazenby. George Lazenby.
Beklager. Du er ikke oppført på listen.
Er du sikker? Maggie Abbott sendte meg.
Denne jobben er kun for fagforeningsmedlemmer.
Jeg har vært tilsluttet fagforeningen hele mitt liv! Bare ring dem!
- Ok. - Ikke nå! Best ikke å vekke dem!
- Hvilken fagforening er du medlem i? - Den største.
BAFTA? Feil. Du må dra nå, er jeg redd.
Daniel! Nå er det din tur.
Godt å se deg, Daniel.
Hun sparket meg ut, så jeg ringte Maggie.
"De slapp meg ikke inn!", sa jeg. "Du må ta deg inn!", svarte hun.
Kom deg forbi den jenta! Kanaliser din indre James Bond!
Jeg så at alle der, bortsett fra meg, lignet på Sean Connery.
Jeg visste hvor Sean Connery pleide å klippe seg.
Etter å ha vært der, dro jeg til skredderen hans, og sa:
Jeg vil ha en dress som dem Sean Connery bruker. Kan jeg få den i dag?
Seks måneder, min venn.
Å, gud...
- Hva med den der? - Den er mr Connerys.
Den har hengt der i månedsvis. Han er vel et sted langt borte og filmer.
Det var akkurat slik de ville at James Bond skulle se ut.
Jeg tar bare den hatten der.
- Den der? - Ja, nettopp.
Jeg hadde Connerys dress, og en Rolex, -
-og frisøren hans hadde klippet meg.
Jeg gikk tilbake, og ventet utenfor til jenta som ikke slapp meg inn, -
- bøyde seg ned for å hente noe. Da løp jeg forbi, og opp trappen.
"Nei, stopp, stopp!"
Det er ikke lett å erstatte Sean Connery, Harry!
Dyson Lovell snakket med Harry Saltzman på telefonen.
Vi finner noen! Nei, Roger Moore er helt feil! Hvem er du?
Jeg sto der, slik, så Rolexen syntes.
Dere leter visst etter James Bond?
Jeg hadde ingen erfaring som skuespiller, men som bilselger-
- forteller man at bilen er flott, selv om man ikke vet noe om den.
Det er en her du bør treffe, Harry!
- Ta ham med hit! - Ok. Kom igjen!
Mens vi var på vei dit, sa han: "Fortell om livet ditt!"
Fortell meg hvor mange filmer du har spilt i, og hvor.
Skal vi se... Kina, Ungarn, Russland, Ukraina...
Jeg ramset opp alle land jeg kom på, som de ikke kunne dobbeltsjekke.
Det er enkelt: Han er distributør! Han skal distribuere filmer!
Vi kom inn på Harrys overveldende kontor. Han hadde føttene på bordet.
Han signaliserte at jeg skulle sette meg ved føttene hans.
Det liker jeg ikke.
Jeg gikk i stedet bort til vinduet, og tittet ut.
Du er en idiot!
Nå må jeg legge på.
Hvem er du? Fortell meg livshistorien din!
"Og jeg som nettopp har fortalt masse løgner!", tenkte jeg.
Jeg var enormt nervøs, så jeg sa: "Han kan viderefortelle det!"
Jo, han har jobbet i...
Han likte holdningen min. Alle andre gjorde nøyaktig som han ba dem om.
Og Ungarn...? Ja.
Han spurte Dyson Lovell hvor regissør Peter Hunt befant seg.
- I Sveits. - Når kommer han tilbake?
Innfinn deg her klokka fire på fredag!
- Det går ikke. - Hvorfor ikke?
"Jeg må komme meg vekk herfra før de avslører meg!"
"Jeg filmer i Paris", sa jeg. Ren løgn.
- Hva får du for det? - £ 500 per dag.
Det var rundt 50 ukers lønn.
Ok, gå til Stanley Zippell. Han gir deg £ 500.
Vær her klokka fire på fredag!
- Stanley Zippell...? - Hva er det du ikke forstår? Stikk!
Jeg kunne ikke si noe på det. Jeg ringte Maggie.
- Hvordan gikk det? - Jeg fikk £ 500 i forskudd.
- Nei, hvordan gikk det egentlig? - Jeg har sjekken her, Maggie!
Hva gjorde du? Ingen får £ 500 for et andre møte!
- Du kan få se! Hva skal du i kveld? - Ha det bra, George!
Jeg dro for å møte Peter Hunt den fredagen.
De fikk meg til å fly hit fra Sveits bare for å møte deg.
Han var rasende. Han hadde måttet reise hjem kun for min skyld.
Så hvilken erfaring har du?
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg sa det rett ut.
Peter...
Jeg har aldri noen gang spilt skuespill foran kamera.
Mener du at du aldri har jobbet som skuespiller?
Han så på meg i noen sekunder.
Han holdt seg for magen, og gikk rundt i rommet og gapskrattet.
Innser du at du har lurt to av de mest hensynsløse menn jeg kjenner?
Hold deg til historien din, og jeg gjør deg til den neste James Bond!
"James Bond i hemmelig tjeneste".
Tittelen er litt lang.
Peter ville at jeg skulle bli den neste James Bond.
Han tok meg med til Broccoli og Saltzman, -
- men de hadde allerede gjort seg kjent med bakgrunnen min.
Da vi ankom, sa Harry: "Han er bare en kleshenger!"
"Folk vil le oss ut!"
Ingen brukte mannlige modeller som skuespillere den gangen.
Du tar feil!
Du ter deg som en idiot! Han skal bli den nye Bond!
Han sa at vi skulle prøvefilme i hemmelighet.
Vi skal prøvefilme! Punktum! Ha det bra!
Prøvefilming: Lazenby, første tagning!
De plasserer en foran kamera for å se hvordan man tar seg ut.
De vil se hvordan man beveger seg, og snakker. De testet 300 personer.
Jeg prøvefilmet stuntscener.
Han spurte om jeg kunne ride, og jeg sa ja.
De kom med en hest uten sadel, og jeg slang meg opp på den.
Jeg red til den ikke orket mer.
"Ok, så du kan ride", sa han. Så ble jeg tatt med til bassenget.
Jeg ville imponere, så jeg svømte under vann.
"Nei, svøm over vann!" Han ville se meg svømme.
Jeg måtte overbevise Harry og Cubby, siden jeg var fotomodell.
Jeg viste ikke at jeg hadde tatt meg vann over hodet.
Jeg var redd for å dumme meg ut.
En kveld banket det på. Det var en fyr og en nydelig jente.
"Hun vil ha sex med deg", sa han. "Hva?"
Hun tok av seg klærne.
Interessant innredning.
Vi satte i gang, og han satt der. "Vil du ikke være med?", spurte jeg.
Jeg trodde at han ventet på sin tur, eller noe.
"Nei, nei", sa han, så jeg tenkte at han måtte være pervers.
Det er litt vanskelig å konsentrere seg.
Etterpå kledde hun bare på seg, og gikk.
"Du er modell, så produsentene var redde du var homofil", sa han.
Men det er du åpenbart ikke.
Jeg ante ikke at det var en test. Jeg trodde bare at jeg var heldig.
Jeg gjennomgikk en rekke tester i løpet av fire måneder.
"Ristet, ikke rørt."
Så var det kampscener. "Alle australiere kan slåss", sa Hunt.
Jeg fikk trene i fem minutter.
Jeg bommet et par ganger, men så traff jeg en av stuntmennene.
Han gikk i bakken, og jeg ble bekymret.
Harry skrittet over ham, tok tak i meg, og sa: "Rollen er din!"
- Det var på tide! - Hva?
Så takket jeg ham.
Harry sa at jeg burde ringe moren min, så det gjorde jeg.
"Hei, gutten min!" "Jeg skal spille James Bond, mamma!"
"Jaha... Vet du at førerkortet ditt har utløpt?"
KAPITTEL 10 DREPENDE MORGENDAG
Hadde noen fortalt mitt tenårige selv at jeg skulle spille James Bond, -
- ville jeg tatt vedkommende for å være sprø.
Alle vil vel være som Bond?
Han har alt menn ønsker seg:
Han har hell i spill, får alltid jenta og kan skyte hvem han vil.
Hva mer kan man ønske seg?
- Mitt navn er Pussy Galore. - Dette må være en drøm.
Jeg fikk rollen, forutsatt at jeg holdt dette for meg selv.
Tidsskriftet Life-
- viste meg som den nye James Bond, før alle andre.
Harry ba meg reise bort, og ringe ham fra bestemmelsesstedet.
Pressen måtte ikke finne meg.
Så jeg dro til Sør-Frankrike.
Og gjett hvem jeg ringte!
Hallo? George?
Hjertet mitt hamret. Jeg fortalte at jeg skulle spille James Bond.
- Det er helt utrolig! - Kom hit, og feire med meg!
- Faren hennes grep røret... - Du har hatt hellet med deg, George.
Han mislikte meg, grunnet klasseforskjeller. Han var øverst, -
- og jeg var langt nede. Jeg mente at vi nå var likeverdige.
Hva skal du gjøre med min datter der nede?
Intet jeg ikke allerede har gjort.
- "Intet jeg ikke allerede har gjort"? - Ja, det er akkurat hva han sa.
Hun fløy til Sør-Frankrike fra London.
I løpet av de to timene ringte Harry.
"Kom tilbake til London nå!"
"Vi holder pressekonferanse i morgen", sa han.
Hva er galt?
Jeg fortalte at jeg måtte fly til London.
- Hva? - Ja. Alt er veldig kaotisk nå.
Det er bra, men jeg ble oppringt angående at de trenger meg der nå.
- Jeg må dra. - Når kommer du tilbake?
I morgen, senest dagen etter. Det lover jeg deg.
Hun dro til hotellet, og jeg sa at jeg skulle komme snart tilbake.
Slik ble det ikke.
Jeg trodde det var snakk om kun få dager.
Jeg ante ikke at det skulle gå mange år før vi så hverandre igjen.
Hun giftet seg og fikk barn.
Vi støtte først på hverandre igjen 20 år senere.
Livet ville vært annerledes...
Hvis jeg hadde kommet tilbake.
Hun var en skjønnhet og en god kvinne.
Jeg...
Av og til fungerer bare ikke timingen.
Det var skjebnen.
KAPITTEL 11 RYSTET, MEN UBERØRT
- Hva gjorde du tidligere? - Jeg var fotomodell.
Før det var jeg selger og mekaniker.
- Hva fikk deg til å søke rollen? - En venn foreslo det. Maggie Abbott.
Mr Hunt, han mangler erfaring, men vil bli en berømt skuespiller.
Nei, ikke en berømtskuespiller, men en filmstjerne.
Det var mye presse der, fra en rekke forskjellige land.
Jeg nippet til vinen og pratet i vei, uten anelse om hva jeg drev med.
Hva bekymrer deg mest ved å ta del i et så stort prosjekt?
Jeg håper å gjøre en god jobb.
Jeg lurte på hva i alle dager jeg hadde rotet meg opp i.
Vi dro til Sveits for å påbegynne innspillingen.
Jeg hadde aldri vært på et filmsett før. Masse mennesker, helikoptre...
Det er svære greier, og jeg var hovedpersonen.
Alle de andre som spilte viktige roller, var erfarne.
Diana Rigg og Telly Savalas hadde vært skuespillere i årtier.
George, du vil bli sammenlignet med Sean Connery.
Hvordan tror du det vil påvirke ditt image?
Sean Connery skapte James Bond. Hvordan kunne jeg overgå ham?
- Mr...? - Bond. James Bond.
Jeg trodde ikke jeg ville fremstå som en dyktig skuespiller.
Rollefiguren var jo basert på hans personlighet.
Jeg innså raskt at folk ønsket å se Sean Connerys versjon.
Jeg hadde en australsk aksent som ikke fungerte for James Bond.
Jeg måtte også endre gangen min, for jeg gikk slik...
Jeg vagget frem og tilbake.
De sa at jeg måtte endre både gange og aksent.
- Mitt navn er Bond. - James Bond, agent 007.
Kan jeg få en Martini? Ristet, rørt... Det er det samme.
Stemmetreneren min fikk meg til å ligge ned med en fyrstikk i munnen.
La vokalene være lange!
Det blokkerte visse muskler, så jeg lød som en engelskmann.
Det må jeg si, for et skjønt tak du har!
Jeg skulle lyde som en engelsk snobb.
For et skjønt tak du har!
Moneypenny! Hold munn! Hold munn, miss Moneypenny!
Mitt navn er Bond. James Bond.
Da jeg skulle dra, sa stemmetreneren min:
Vet du, jeg syns synd på deg.
"Hvorfor det?", spurte jeg. "Det er litt av en rolle", sa hun.
Livet ditt vil forandre seg.
Neste dag skulle vi filme vignetten. "Gjør som Connery", sa de.
"Snu deg, og skyt!" Jeg vet ikke hva som kom over meg...
I første tagning gikk jeg av en eller annen grunn ned på kne.
- Hva var det for noe? - Jeg skulle skyte.
Som Connery, sa jeg! Hvorfor står du på kne?
Hvorfor etterligne Connery? Jeg er Lazenby!
Så vær George som etterligner Connery. Ingen kneling!
- Bare snu meg rundt og skyte, altså? - Nettopp. Som Connery.
Skriv "tullete". Han er tullete.
Da gjør vi det!
- Morer du deg? - Jeg trodde jeg så noen bak meg.
Skal vi være med og leke? Så gøy!
- Oppfør deg! Du kaster bort tid! - Hvilken av de to første var best?
Gi deg! Jeg har fått nok av dette tullet!
Gjør det riktig denne gangen!
Herregud! Nå holder det! Alle tar fem minutters pause!
Det var et varselskudd!
Det er vel derfor blodet renner ned ovenfra?
I min Bond-film brukte de vignetten de først ikke godtok.
Jeg er veldig kreativ.
God morgen! Mitt navn er Bond. James Bond.
Etter en stund begynte jeg å ha det moro med det.
Jeg visste ikke om jeg var bra nok, men gjorde mitt beste.
Du er veldig selvsikker. Hva om jeg dreper deg for moro skyld?
Vi kan finne på noe langt mer moro.
Jeg jobbet med dyktige folk. Telly Savalas, Diana Rigg, -
-Angela Scoular... Hun var artig.
Vi spilte henne et puss. Hun skulle stikke hånden oppunder kilten min, -
-og gi meg romnummeret sitt.
Rett før scenen varmet rekvisitørene opp en stor pølse, -
- og tapet den fast på innsiden av låret mitt.
Så hun stakk hånden sin opp...
Og fullførte scenen uten den minste reaksjon.
Kamerafolkene var helt paffe.
Så hvisket hun meg i øret: "Du har jo ingen underbukser på!"
- Er noe galt? - Jeg føler meg bare litt stiv.
Ok, andre tagning!
All slags galskap pågikk.
Stuntslåssing, man hang fra tau...
Knivkasteren traff ikke, men jeg hadde kastet kniv siden barndommen, -
-så jeg tok over knivkastingen.
"En stuntmann sa: "George burde ikke gjøre slikt! Han kan dø!"
De sa: "Ingen har sett ham ennå, så da skaffer vi bare en ny."
KAPITTEL 12 VERDEN STREKKER ALDRI TIL
Etter en stund følte jeg meg bekvem, og var jeg redd, skjulte jeg det.
Enhver mann har litt av James Bond i seg, eller tror i hvert fall det.
Den nye James Bond er høy, mørk og kjekk.
Jeg begynte å føle meg betydningsfull.
- Han er skjønn. - Sjarmerende.
Nå var jeg en filmstjerne.
Han er sexy og selvsikker, slik James Bond skal være.
Det var mange kvinner med i filmen.
Det var enda godt, for vi filmet i ni måneder.
Man lærer dem å kjenne...
Hvem skal man begynne med?
En morgen hadde jentene plassert en stuntdokke utenfor døren min.
Det hang en lapp på den: "Her er en du ikke har hatt ennå!"
- Så du hadde det gøy? - De hadde det gøy med meg.
- Jeg vet ikke engang hva du heter. - Jeg skal fortelle alt... senere.
Garçon, un... café... En kopp kaffe til. Flink gutt.
Jeg hadde fri, og satt på en kafé da en folkemasse samlet seg utenfor, -
- og jeg hørte noen si: "Det er den nye James Bond!"
Det gjorde meg litt høy på pæra.
En dag satt jeg inne på kontoret for å få per diem-godtgjørelsen min.
Hvorfor får jeg bare $ 100 per uke? Hva får han?
"$ 1000", svarte Harry. Jeg så på ham, og sa:
- Jeg gjør jo det samme som ham! - Ja vel! $ 1000 per uke!
Det var grunnet selvtilliten min. Andre smisket for dem, -
- mens jeg fortalte dem hva jeg ville ha.
Jeg sa: "Det var min siste stuntscene!"
Jeg fikk låne et privatfly for å fly inn til byen, -
-og tok med meg en jente på hver tur.
Det blir nok litt turbulent. Jeg skal ta vare på deg.
Føles det bedre?
Jeg gikk ut og festet hver kveld.
"Si at hun selv kan klippe seg", sa jeg. Det er sant!
Jeg drakk minst en flaska vodka per dag.
Mer, mer, mer!
Jeg røyket alt det gress jeg fikk tak i.
Jeg gikk først og la meg ved tre-firetiden hver natt.
Livet som kjendis er fascinerende. Tilværelsen endret seg på mange vis.
Folk tilbød meg penger for at jeg skulle dukke opp på festene deres.
Jeg visste at det ikke var meg, men James Bond de ville ha.
Det var James Bond, ikke George Lazenby, som kom på festen deres.
- Innså du det da? - Ikke fullt ut.
Man tror at man er betydningsfull, frem til man mister fotfestet.
KAPITTEL 13 VALG VARER EVIG
Tror dere at dere kjenner Bond, bør dere tenke om igjen!
Denne er annerledes!
Lazenby, George Lazenby! En annerledes Bond!
Filmen skulle ha premiere, og jeg hadde ikke sett den.
Jeg må ha gjort det bra, for de tilbød meg seks filmer til.
Filmen er en fantastisk kassasuksess!
I USA er mr Lazenby stemt frem som årets mest lovende debutant.
Jeg spilte inn hele filmen uten å signere kontrakten, -
-så Ian Allis tok dem for seg.
"Hvordan kunne dere la ham spille inn en hel film uten kontrakt?"
Så de prøvde å overtale meg.
Signer den jævla kontrakten!
Det var en "slavekontrakt"; de avgjør hva man kan kle seg i, og foreta seg.
Det er enkelt: Signer, og bli rik!
Hva har vi her, da?
Harry tilbød meg $ 1 million under bordet...
Ja, det stemmer!
For å signere kontrakten.
Min manager Ronan O'Rahilly sa:
"Clint Eastwood får $ 500 000!"
Sett i gang!
- Jeg må tenke over det. - Du er virkelig en idiot!
Hva er det vel å tenke over?
Hva skulle de gjøre med en som sto på sitt tross et slikt tilbud?
Han er viljesterk, og holder fast ved sin individualitet.
Han nektet å barbere skjegget før filmpremieren.
Jeg anla skjegg, først og fremst for ikke å bli gjenkjent.
Jeg husker en bestemt oppringning...
Ikke kom til premieren slik! Skjegget ødelegger alt!
Bond har ikke skjegg, din jævla hippie!
Jeg dro dit likevel... med skjegg.
Det var en kongelig premiere. Jeg ble gjenkjent og fotografert.
Jeg sto og ventet på å få møte de kongelige.
Produsentene ville ikke ha meg der, men jeg hadde dem i et jerngrep, -
- for de hadde fullført filmen uten at jeg hadde signert kontrakten.
Etter innspillingen dro du på en egenfinansiert PR-turné i USA.
Hvorfor det?
Av prinsipp. Jeg hadde blitt lovet en PR-turné, som jeg gledet meg til, -
- men fikk ikke dra med skjegg og langt hår. Jeg måtte se ut som Bond.
Den nye James Bond! Ta vel imot George Lazenby!
De fleste ønsket å møte den nye James Bond. Folk liker ham.
"Alle forstår vel at James Bond ikke faktisk eksisterer", sa jeg.
Men de kan ikke godta at jeg ikke har barbert meg.
Velkommen! James Bond har vel ikke skjegg? Har du det i filmen?
Nei, men nå er jeg George Lazenby igjen.
Jeg skulle være Bond døgnet rundt.
Er du Bond når du ikke befinner deg foran kamera?
Nei, som nevnt var James Bond bare en rollefigur.
Ingen kan forbli i rollefiguren.
James Bond-merkevaren krever mye av en.
James Bond er underholdende, men ikke virkelig.
Man må være ærlig med seg selv, -
- og det er ikke enkelt med så mye påvirkning utenfra.
Min neste gjest vil snart være et kjent navn overalt.
Han har overtatt rollen som James Bond.
Ta vel imot George Lazenby!
Jeg var med i "David Frost Show", og hos Johnny Carson dagen etter.
Det er vanskelig å forstå hvordan en som gjorde det jeg gjorde, -
- kan være mentalt frisk. Han spurte hvordan det var å være James Bond.
Det var moro, men jeg har fått nok av det.
Du burde ta min plass. Så morsomt var det svaret.
Han og publikum lo.
Det var artig. Du mener vel ikke alvor?
Jo, det gjør jeg.
Jeg frasa meg alt.
Sju filmer, en millionbonus... Og jeg takket nei.
Du takker nei til mye penger. Har du ikke vurdert å spille i flere filmer?
Det ordner seg. Vil du kjøpe en bil?
Jeg ønsker deg lykke til! Du er en selvsikker og sjarmerende ung mann.
Mine damer og herrer, George Lazenby!
Jeg kunne ikke forklare det.
Hvorfor jeg gjorde det, hva jeg tenkte og følte...
Jeg kan fortsatt ikke forklare det.
Det føltes bare ikke riktig.
Jeg lyttet til instinktet. En indre stemme.
Konsekvensene spiller ingen rolle.
Jeg ble svartelistet. Jeg slapp ikke inn på noe filmsett.
Fem år senere var det nesten ingen som brydde seg om meg lenger.
Stakkars George. Hva han enn gjør nå, kan han takke seg selv for-
-sin undergang som filmstjerne.
Navnet mitt ble en vits.
Legendarisk, da han spilte James Bond én gang!
Pave Benedikt XVI var Vatikanets George Lazenby, -
- og Johannes Paul II var Sean Connery.
En velkjent, dårlig beslutning.
Slik er berømmelsen.
Jeg bestilte av og til bord på Dorchester Hotel.
Jeg ringte, og fikk deres beste bord.
En dag sa de at det var fullt. Jeg hadde fått negativ omtale i mediene.
Jeg ringte tilbake, og sa at jeg var Cary Grant.
"Har dere et bord til fire?" "Selvsagt, mr Grant!"
Jeg dukket opp, og sa: "Cary Grant ringte nettopp. Han kan ikke komme."
Bare for å ta igjen.
"Judy, det er Cary Grant!"
Når man ser tilbake på det... Du har fått en del kritikk i mediene.
- Var det verd det? - Ja, det syns jeg.
Jeg har alltid gjort det jeg trodde var det rette.
Det var det ikke alltid, men jeg trodde at det var det.
Jeg burde ha spilt i to filmer, for å bevise at jeg ikke fikk sparken.
Det var et feilgrep, men dette er den jeg er.
Enkelte mener at jeg er gal, -
- men jeg har levd slik jeg selv ønsket.
Jeg angrer tidvis på at Belinda og jeg gikk hver vår vei.
Hun lærte meg om kjærligheten.
Hun lærte meg å elske.
Men stagnerer man, er ens liv over.
Plager det deg ikke at du kan ha gått glipp av en stor formue?
På sett og vis. Jeg vil jo gjerne ha økonomisk trygghet, -
-men har aldri hatt mye penger, -
- og tror at jeg kan forsørge meg på andre måter.
Foretrekker du å være en stereotyp James Bond eller en bilselger?
En bilselger, som jeg en gang var.
Det å bli Bond var aldri alt for meg.
Han angrer fra tid til annen, men sier at han har lagt Bond bak seg.
Jeg giftet meg, fikk barn og gjorde suksess innen eiendomsbransjen.
Jeg begynte med motocross, som var en gammel drøm.
Det er vanskelig for folk å forstå, men når man lever på egne premisser, -
-føles livet rikere.
Det beste er å kjenne seg selv, og være seg selv.
Jeg er kanskje ikke betydningsfull, men jeg er original.
Den mest kontroversielle James Bond er vår neste gjest.
Han tok over etter Sean Connery.
Tross at han ikke var skuespiller, -
- mener enkelte at Bond-filmen han spilte i, var den beste.
George Lazenby!
Jeg er stolt av livet jeg har levd.
Jeg har vært heldig. Min forventede levealder var tolv år.
Jeg er nå 76 år, og har gjort mer enn jeg trodde var mulig.
Jeg var tilfreds som mekaniker, selger, fotomodell og James Bond.
Jeg er tilfreds med ekteskapet mitt, og med barna mine.
De er alle vidunderlige.
Jeg ville ikke endre på noe.
Jeg kunne hatt flere vakre kvinner i mitt liv, men helvete heller...
Hva håper du at folk vil huske ved ditt liv?
Oi, det var et godt spørsmål.
Fortell... Hva har du utrettet?
Jeg vil at folk skal vite at man kan trosse andres forventninger, -
-og skrive sin egen historie.
Tekstadministrasjon: www.btistudios.com